Az útlevelét, kérem.
Hölgyem, a jegyét és az útlevelét.
Marji, ne futkoss!
Nézd! Az ott Nioucha!
Marji, de nagyot nőttél!
Hoztál nekem ajándékot?
Milyen volt Párizs?
És az Eiffel-torony?
Üdvözöljük Teheránban.
Hát itt vagy!
A csomagjaid.
Én vagyok az!
Gyerünk! Már várnak ránk.
Emlékszem.
Akkoriban csendes életem volt.
Egy kislány élete.
Szerettem a sült krumplit ketchuppal, Bruce Lee-t,
Adidas cipőm volt és két rögeszmém:
Hogy borotváljam a lábam, és hogy én legyek az utolsó próféta.
Ha tollat teszel a cickóid alá
ami aztán leesik, hát akkor nagy szarban vagy.
Ha ezt is lerázzuk,
megtölthetünk egy dobozt is.
Megengedték hogy meglátogassam a múlt héten.
Nem volt szép látvány.
Azt mondták, kiengedik. Négy éve tart ez már.
Ne aggódj.
A rezsim nem tart már soká. Nagy ramazuri lesz itt.
Anya! Marji bánt!
A sárkány bosszúja, hidegen tálalva a legjobb!
Na az a sárkány mindjárt kap egyet.
"Én, Marjane, jövőbeli próféta, eldöntöttem hogy:
"Egy, mindenkinek jól kell viselkednie.
"Kettő, mindenkinek a jó igét kell hirdetnie.
"Három, mindenkinek egy jócselekedet kell végrehajtania
"Négy, minden szegénynek jusson egy nap egy sültcsirke.
"Öt, nem szenvedhet többé egy öreg néni sem. "
Marji, ha minden így lesz,
Én leszek az első hívőd.
Tényleg? Szuper!
És hogyan éred majd el hogy ne szenvedjenek?
Hát, tilos lesz.
Ó, hát gondolhattam volna.
Mi az ott lenn?
Halál a sahra! Halál a sahra!
Tudtam!
Történelmi pillanat!
Most végre megfizet.
Igen, lányom. Az apádat megbosszulják végre.
A shah találkozik majd a washingtoni pajtásaival.
RészemrőI én azt hiszem, hogy szeretem a shahot.
Mert Isten választotta őt ki.
Igen! Abszolút így van!
Az Isten maga mondta nekem. És a tanár néni is.
A shahot nem Isten választotta ki.
Hazugság!
Shh...
Ezt mondják.
Elmondom, hogy történt.
Az igazság az, hogy 50 évvel ezelőtt a shah apja, egy tiszt,
meg akarta dönteni a Qadjar uralkodó hatalmát.
Úgy teszek, ahogy az Atatürk! Modernizálom az országot!
Köztársaságot alapítok!
De az Angolok megneszelték ezt.
Helló! Miért akarsz köztársaságot alapítani?
Uralkodó is lehetnél!
Én? Uralkodó?
Hát persze! Az jobb mint a miniszterelnök.
Minden hatalom a tiéd.
Egy ilyen országnak, mint a tiéd
olyan erős ember kell, mint te, hogy uralni tudd.
Hmm... Igaz, igaz.
És tudod... hogy a papság is
a köztársaság ellen van.
Köztünk szólva, igazuk is van.
Mit tegyek hát?
Semmit. Add nekünk az olajat.
A többirőI majd gondoskodunk.
Így ni, király vagyok! Minden ami a tiétek, most már az enyém!
Mekkora seggfej volt!
- Oh! - Igen és nem.
Diktátor volt, de modernizálta Iránt.
Szerette az országát, nem mint fia, aki utódja lett.
Most már én vagyok a király! Én vagyok az Árják fénye!
Az ország pedig a világ legmodernebbje lesz!
Népünk fénye újra felragyog!
Igen, a shah apja kemény ember volt.
Ő zárta börtönbe a nagypapát.
De a fia tízszer rosszabb volt.
Nagypapa börtönben volt?
Igen! Ő is a királyi család tagja volt.
Qadjar herceg volt. De a shah apja mindent elvett tőle.
Azért került börtönbe, mert kommunista volt.
A nagypapám Qadjar herceg volt, és kommunista is!
Az ég szerelmére! Még élsz. Aggódtam.
- Rálőttek az emberekre! - Meleg helyzet volt.
Elmenekültünk, de aztán bekerítettek.
Azok a rohadékok elvették a filmemet is.
- A rendőrségen voltunk. - Marji teljes lázban égett.
Folyton a proletárokkal nyaggatot, meg az osztályharccal,
meg azzal a szakállas férfival, valami "Che Guevero"- val
A srác akit lelőttek még 20 éves sem volt.
Mi lett ebbőI az országból?
- Szörnyű egy káosz ez, lányom. - Halál a shahra!
És itt jön újra...
- Halál a shahra! - Halál a shahra!
Mars az ágyba!
- Halál a shahra! - Halál a shahra!
Megértem lázadásukat.
Próbáljunk meg együtt lépdelni a demokrácia felé
Együtt építjük meg jövőnket.
Siamak!
- Kiengedtek végre? - Szia, Ebi.
Siamak az! Visszatért.
Heló, Tadji.
Úgy örülünk hogy élve láthatunk!
Gyere be.
Ne állj odakint.
Ó, hát ez Marjane! Mennyit nőttél!
Még kisbaba voltál mikor letartóztattak.
És igazi kis hölgy lettél.
Ki ez a fickó?
Az apám. Börtönben volt.
Ő most hős.
Azok a tudósok aztán jól ismerték az emberi testet.
Tudták hogy hol üssenek úgy, hogy fájjon.
Nagy elektromos kábelekkel ostoroztak.
A talpam már nem hasonlít emberi talpra
Vannak ott olyan idegek, amik egyenesen az agyba mennek
Hihetetlen fájdalom.
A kínzóinkat a CIA képezte ki.
Ők aztán élen jártak a dologban.
És mi van Hamiddal? Mi történt vele?
Hamidot megölték.
Gerilla volt, szóval neki igazi pokol jutott.
Volt nála valamennyi cián.
De sajnos már nem tudta használni.
Így ő élte át a legnagyobb borzalmakat.
Aki veszít, halálra kínozzuk.
- Király! - Milyen kínzással?
Megostorozzuk elektromos kábelekkel!
De először a szájába kell vennie ezt.
És háromszor megrágni.
Ez az!
Nézd, az ott Ramine!
Farzad mondta hogy az apukája a shah titkosszolgálatánál volt.
Az apja egymillió embert ölt meg, a saját kezével!
Egymilliót?!
Abszolúte.
Móresre tanítjuk Ramine-t, az ő nevükben.
Igen! Szúrjuk ki a szemét!
Marjane!
Mi a fenét műveltek?
- Marji talált szögeket. - Beverjük vele Ramine arcát.
És vajon te szeretnéd, ha jól fülön szegeznének?
Mars haza, be a szobádba és maradj is ott.
Marjane, mi van veled?
Nem prófétához illő viselkedés ez.
De Isten, Ramine apja embereket ölt!
Marjane, nem a szegény Ramine-nak
kell elviselnie apja hibáinak terhét.
A rossz emberek megbűnhődnek előbb vagy utóbb. Bízz az igazságomban.
A feladatod a megbocsátás, nem az igazság szolgáltatása.
Mit akarsz?
Figyelj, az apukád gyilkos, de ez nem a te hibád.
Megbocsátok neked.
Kommunistákat ölt, a kommunisták meg rohadékok!
A shah távozása utáni hónapokban
...az ország eufóriában tombolt.
Mindenki forradalmár lett, aki a shah ellen küzdött.
A szomszéd májfoltja
háborús sérüléssé változott.
Tanárunk, a shah csodálója,
megparancsolta, hogy tépkedjük ki a királyi család képeit.
A politikai találkozók sűrűsödtek, és a tegnap ellenségei
a ma nemzeti hőseivé lettek.
Ilyen volt a hangulat, mikor egy este belépett az életembe Anouche nagybácsi.
Minden jobb lesz most már. Semmi sem állítja meg az embereket.
Szabad és igazságos társadalomban élhetünk végre.
A proletariátus uralkodik majd, ahogy Lenin jósolta.
Anouche nagybácsi?
Meddig voltál a börtönben?
Kilenc évig.
Tovább mint Laly apja?
Milyen öreg vagy? És kommunista vagy?
Marji, hadd emésszen a nagybácsikád.
Mindent tudni akar.
Jó dolog a kíváncsiság.
Megemésztetted már?
Irány az ágy!
De...
Bújj a pizsamádba és majd bemegyek.
Látod? Előkészítik a választásokat.
Az emberek majd ragaszkodni fognak
a szabadságukhoz a diktatúra után.
Úgy sem lehet rosszabb már mint a shah alatt volt.
Kész vagyok!
Kiszívja az agyadat is, majd meglátod.
Kész vagyoook!
Az elején kezdem.
18 éves voltam mikor a bácsikám és a barátaim
Azerbajdzsánban kikiáltották az iráni provincia függetlenségét.
Tyű!
Fereydoun önmagát nevezte ki a köztársaság igazságügyi miniszterének.
Mert az igazság a demokrácia alapköve.
A törvény előtt mindenkinek egyenlőnek kell lennie.
Én lettem a titkára.
Ez csak a kezdet. Felszabadítjuk Iránt a diktatúra alól.
Provinciáról provinciára, városról városra.
Ebben biztos vagyok!
Számomra nem volt ez könnyű, hisz apám hű volt a shahoz.
A fiam, egy áruló! Lódulj, csatlakozz a hülye testvéredhez!
Mind főbelőnek majd! Mind!
Apámnak teljesen igaza volt. Egy reggelen...
Te jó ég! Fereydoun!
Meg kellett szöknöm. Nem volt választásom.
Míg a bácsikám egyedül nézett szembe sorsával...
Napokig gyalogoltam a viharban.
Éhes voltam, fáztam, de meneteltem tovább.
Átkeltem az Alborz hegységen hogy a szüleim házában húzzam meg magam...
...Astarában.
Ki zavar ilyen késői órában?
Istenem, Anouce! Istenem!
A fiunk az, alig él.
Drága fiam!
Fiam...
Drága fiam, bocsáss meg nekem!
Nem maradhattam, bármennyire is akartam.
Számüzetésbe kellett vonulnom.
Átúsztam az Aras folyót és megérkeztem a Szovjetúnióba.
És akkor mit csináltál?
Elmentem Leningrádba.
Aztán Moszkvába, ahol ledoktoráltam Marxizmus-Leninizmusból.
De hiányzott a családom.
Megpróbáltam hamis papírokkal vonaton visszajutni, de lebuktam.
- Letartóztattak. - És akkor mentél börtönbe?
Igen. Tudod...
Ez fontos, hogy tudd.
A családod emlékét sose feled.
Még ha nehéz is, még ha nem is értesz belőle mindent.
Ne aggódj, Anouche nagybácsi. Sosem felejtem el.
Megházasodtál Oroszországban?
Késő van. Aludjál.
Tessék, ez a tiéd.
A börtönben csináltam.
KenyérbélbőI van.
Az emberek 99,99%- a demokratikusan
az iszlám köztársaságra szavazott.
Ez normális. Minden forradalomnak megvan az átmeneti időszaka.
Az ország fele írástudatlan.
Csak a nacionalizmus, vagy a vallási tanok mozgatják meg az embereket.
Mina elhagyta az országot. Azt mondja, túl veszélyes itt.
Mohsenre a kádba fulladva találtunk rá.
Ne aggódj. Minden rendben lesz.
Siamak és a családja elmenekültek. Azok a szemetek megölték a húgát.
Lehet hogy nekünk is mennünk kéne.
Lehetnél takarítónő, én meg taxisofőr.
Eltüntetjük az forradalom ellenségeit.
Köztünk és köztük csak egy törvény van, a vér törvénye.
- Marji? - Igen?
Letartóztatták Anouche-t.
Tudom.
- Apu! - Ne félj, kicsim.
Szeretnél tenni érte valamit?
Egy látogatót engedélyeztek neki. Téged akar látni.
Elmegyek.
Tíz perc.
Milyen szép ruhácska!
Milyen szép kislány!
A látogatásod megtisztel.
Bárcsak nekem lett volna kislányom, amilyen te vagy.
De meglátod majd, a proletariátus uralkodni fog
Tessék.
Csináltam egy másik hattyút neked kenyérbélbőI.
Az előzőnek a nagybácsija.
Kicsi csillagom.
Mi az, gyermekem? Ne légy szomorú.
Fogd már be! Megölték, és semmit se tettél!
Nem volt hozzá közöm...
Fogd be! Sosem akarlak látni többé!
Tűnj el! Tűnj el!
Húzz már el!
Egy évvel a forradalom után, Irak megtámadta Iránt.
Szaddam kihasználta az ország gyengeségét, és lecsapott.
A forradalom, és a hadsereg tisztogatásai meggyengítettek minket.
A külső ellenség elleni harc nevében
az állam a határain belül kezdte el ellenfelei pusztítását,
a shah kormányának régi ellenségeit.
Egyre szaporodtak a letartóztatások és kivégzések.
Mindenki félt.
Az új kormány még elnyomóbb törvényeket hozott.
Két év alatt megváltoztak a mindennapjaink.
És mi is.
Gyerünk!
Szívünkkel a mártírokért!
Irán fiai és lányai,
a háború gyermekeink legjobbjait ölte meg.
Nemsoká feltámad majd vérükbőI az igazság.
Kiért haltak meg?
Miértünk.
Miértünk!
Hé! Mártírok!
Mártírok! Mártírok!
ÖIjetek már meg!
Satrapi, mit művelsz?
Hát szenvedek, nem látszik?
Azonnal menj a terembe!
A fátyol párhuzamban áll szabadságunkkal. A jóravaló nőnek el kell fednie magát
a férfiak tekintete előI. Aki felfedi a fátylát, bűnös.
- A pokolban ég el. - Hé! Ezt figyeld.
- Wow! - A katonáink
országunkért halnak meg... - Hé!
Figyu!
- Pfff! Az Abba az egyszerű lelkeknek való!
Kifelé, szoros sorban! Gyerünk!
Anyu, mit együnk?
Mit szólsz a chilihez?
Aha, hogy jókat fingjunk!
Add ide azt!
- Én láttam először! - Ja persze, szuka!
Állj!
Emiatt ürülnek ki már ilyenkor a boltok!
Mindenki a szüksége szerint vásároljon.
Aztán neked ehhez mi közöd?
Pofa be!
Hajtsa vissza a fátyolát.
Hé! Magához beszélek!
Ne itt ismerkedjen.
Mutasson némi tiszteletet.
Tiszteletet?
Az ilyen nőket
a falhoz szorítva baszom meg!
Szállj be!
Jól vagy, anyu?
Igen, kicsim. Jól vagyok.
Most elindulsz vagy mi?
Pofa be!
Anyu, adj 50 tomant!
Mire?
Kazettára.
És mi van a Bee Gees kazettáiddal?
A Bee Gees szar!
Stevie Wonder. Julio Iglesias.
Pink Floyd.
"Jichael Mackson. "
Rúzs, körömlakk, kártyák.
Iron Maiden.
- Mennyi? - 100.
- 50. - 60.
- 50. - 50.
Mi a fene ez a ruha?
Punkcipők!
Mik?
Azok.
Az surranó.
Az punk.
Kosarazom az iskolában.
És ez a kabát?
És ez?
Michael Jackson!
A romlás jele!
Nem az, asszonyom. Csak... Csak...
- Malcolm X. - Viccelődsz?
Húzd lejjebb a fátylad, kis kurva!
- Jössz velünk a bizottság elé. - Sajnálom, asszonyom.
Az anyám halott. Az őrült mostohaanyám gondoz.
Megöl ha nem érek haza. Tüzes vassal kínoz majd.
Ráveszi apámat hogy árvaházba rakjon.
Könyörüljenek! Kérem, asszonyom. Könyörgök...
Könyörgök. Legyen könyörületes, asszonyom...
Fú!
Katonáink bátorsága gyümölcsöt hozott.
Hadseregünk ma 63 tankot és 26 iraki vadászgépet semmisített meg.
Mártírjaink vére záporzik szent földünkre.
Elkeseredettségünk sivatagai virágoznak majd belőle.
Mártírként meghalni olyan, mintha vért fecskendeznél társadalmunkba.
Jól van, Mrs. Nassrine?
Nem, nem vagyok. Ezt adták a fiamnak az iskolában.
Azt mondták nekik ha harcban esnek el
ezzel a kulccsal mehetnek a mennyországba!
És hogy ott majd
elég étel lesz, és nők...
Nők?!
Hát... igen... 14 éves, már érdeklődik.
Sokat szenvedtem már.
Az 5 gyerekemet a könnyeimmel neveltem fel.
Most az idősebbik fiamat vennék el, ezért a kulcsért.
Mindig is hű voltam a valláshoz.
Imádkoztam, viseltem a fátylam, és engedelmeskedtem.
De ha így mennek a dolgok, akkor nem akarok hinni semmiben.
Én vagyok.
Letartóztatták Rochanisékat.
Találtak a házukban valamennyi alkoholt.
...most ki előI fedi el magát?
Az úrnak.
Így neveltek minket.
Ne aggódjon.
Majd beszélek a fiával.
A szüleimnek hála,
Mrs. Nassrine fia nem ment a frontra.
A bombázások és a kormány elnyomása közti félelemben,
a szomszédok hallgatózása mellett, az élet folyt tovább.
Hogy elviselhető legyen mindez,
az emberek titokban buliztak.
És le is részegedtek ilyenkor. Az alkohol tilos volt,
így a nagybátyám látta el a családot borral.
Épített egy kis borérlelő labort a pincéjükben.
Mrs. Nassrine, a nagybátyám takarítónője
préselte a szőlőt.
Bocsásson meg nekem az Isten!
Az ilyen partikra járni persze veszélyes volt
de ez volt az egyetlen kis időnk a szabadságra.
Gyerünk! Kiszállni!
Igazolványokat, jogosítványt.
Ok, ok.
Jöjjön közelebb.
Fújjon. Maga ivott.
Hazudik, rohadék nyugati!
EbbőI elég!
Hogy beszélhet velem így?
Pofa be!
Figyelj.
Az anyád lehetnék.
Hány éves vagy? A lányom 13 éves.
A feleséged nélkül. már a pokolban lennél.
Köszönöm!
Beszállni! Elmegyünk a lakásukra
megnézni, hátha találunk pár üveget.
Nagymama, Marji, menjetek előre.
Ürítsétek ki az üvegeket.
- De hogyan? - Ne aggódj, lányom.
Megszoktam ezt már az apáddal.
Mindig el kellett rejtenünk a röplapokat.
Figyeljen, a szomszéd lakó a folyosón öreg.
Szívproblémái vannak Meg is halhat
ha túl sok zajt csinálunk. Nem tudnánk megegyezni?
Hé! Maga hova megy?
Diabéteszes vagyok, fiam. Innom kell egy kis szirupot.
Diabéteszes? Az anyám is az.
Elmehet.
Hol van a többi?
Nem az ideológia miatt ilyen arrogánsak. Pár bankjegy elég volt.
Mondd csak, mindent kidobtatok?
Hát, igen!
A francba.
Megint a szíve.
Meg akarták állítani a kommunistákat.
Bedobtak egy gránátot. Taher nem bírta ki.
A földön feküdt, mikor megérkeztem.
Minden rendben lesz.
Nem, nem lesz.
Nyitott szíves műtét kell neki.
Itt olyat nem tudnak csinálni.
Angliába kell küldeni.
Elmentem a kórház igazgatójához.
El se hittem. Tudjátok ki az?
A régi ablakmosónk.
Úgy tettem, mintha nem ismerném fel azt a barmot.
Csak a súlyosan beteg páciensek hagyhatják el az országot.
A férjemnek három szívrohama volt már.
Operálni kell, különben meghal.
Mindent megteszünk.
Ha Isten is akarja, jobban lesz. Minden Istenen múlik.
Szükségem van az aláírására az útlevélhez.
Ha Isten is úgy akarja.
A seggfej szakállt növesztett és öltönyt visel.
És ettőI már igazgató!
A férjem élete egy
ablakmosótól függ!
Már nem néz a nők szemébe.
A rohadt köcsög!
Ismerek valakit aki útleveleket gyárt.
Nyugodj meg. Rendben lesz.
Várj, veled megyek!
Hova is tettem...?
Ah! Itt van!
Nézd csak.
Olyan mint az igazi.
Egy hónap munkája, csak ezért a pecsétért!
Mi a neved?
Mennyi időre van szükség?
Az útlevelek nagyon keresettek.
EbbőI élek most. Bezárták a kiadómat.
15 napba telik, de megcsinálom egy hét alatt.
Csodás. Siessen.
Ő Niloufar.
Ő itt Ebi,
Anouche testvére, már meséltem róla.
Üdv.
Ő is kommunista.
A testvére volt a hírvivőm. A pincében rejtegetem őt.
Csak ott lehet biztonságban.
Most ez hülye vagy mi?
Mindjárt összenyomja!
Na tessék! ErrőI beszéltem!
Ne nézz oda.
- Túl ocsmány. - Ne már!
Mekkora egy szarság! A hasuk felvágásán
és az undorító szörnyeken kívül a Japánok nem tudnak semmit.
Nagymama, szerinted meg fog halni Taher bácsi?
- Hát persze. - Tényleg? Komolyan?
Ha nem tud útlevelet szerezni, hogy elmehessen, nem fogja kihúzni.
Nem kellett volna annyit cigiznie.
A nagy fenéket! A szíve beteg
mert a gyermekei távol vannak.
Egy forró bablevest kérnék.
A gyerekek előbb utóbb úgyis elmennek.
De hogy a háború miatt ne láthasd a 13 éves gyereked, az abszurd!
Biztosan megtöri a szívet.
Én már halott lennék a helyében.
Irtsa ki az Isten azokat a barbárokat.
Hallgasson meg az Isten.
Haló? Ah, Khosrow, te vagy az?
Hogy smint?
Letartóztatták Niloufart. Menekülnöm kell!
Haló?
Khosrow?
Haló?
Niloufart kivégezték.
Khosrow a hegyeken keresztül szökött át a törököhöz, aztán Svédországba.
Taher bácsit három héttel utána temettük el.
A háború fokozódott.
Engedjenek át!
Elnézést!
Engedjenek át!
Állj!
Ott lakom!
Menj.
- Marji! - Anya!
Minden rendben?
Igen, kicsim. Jól vagyok,
Hova csapódott a rakéta?
A Baba Levys-t találta el.
Mi? A Baba Levys-t?
A kormánynak hála, már nincsenek politikai foglyok.
Asszonyom?
Végre elértük a szabadságunkat.
- Asszonyom? - Mi az?
Az új kormány volt az amelyik elrendelte a nagybácsikám halálát.
A shah alatti 3000 fogoly helyett most van 300.000
Hogyan hazudhat ekkorát?
Hagyjátok abba!
Ki volt az?
Az iskola. Marji helyrerakta a hittantanárát.
- Megint? - Igen.
A bácsikájára ütött.
Azt akarod hogy úgy végezze mint ő? Kivégezve?
Tudod mit csinálnak az olyan fiatal lányokkal mint Niloufar?
A törvény tiltja a szüzek kivégzését.
Szóval hozzáadják egy forradalmi gárdistához.
Az elveszi a szüzességét aztán megöli.
Megértetted?
Ha valaki a haja szálát is görbíti, én megölöm!
Egy kicsivel később úgy döntöttek, külföldre küldenek.
Mivel a teheráni francia iskolában tanultam,
elmehettem a bécsi francia iskolába. Az apám elintézte az útlevelem.
Elvileg az anyám legjobb barátnője vett volna magához.
Az utazásom előtti nap nagymama átjött hozzánk hogy ott aludjon.
Minden reggel jázminvirágokat tett a melltartójába.
Amikor levette, virágszirmok hullottak a melleirőI.
Varázslatos volt.
Hogyhogy ilyen feszesek a melleid még ilyen idősen is?
Minden nap tíz percre egy tál jeges vízbe merítem őket.
Hiányozni fogsz.
Majd elmegyek és meglátogatlak.
Figyelj.
Adok egy tanácsot, ami mindig jól jön majd.
Az életedben egy csomó seggfejjel találkozol majd.
Ne felejtsd, hogy a butaság taszítja őket a gonoszságba.
Ez visszatart majd attól, hogy feleselj az undokságaikra.
Mert semmi sincs rosszabb a keserűségnél és a bosszúnál.
Mindig maradj méltó és őszinte önmagadhoz.
Meglátod, minden jóra fordul majd.
Semmi könny. Gondolj a jövődre.
Európa kinyílik most neked.
Ha megérkeztél bécsbe, egyél egy Sacher-tortát.
Az egy nagyon finom csokitorta. Majd megyünk, és meglátogatunk.
Már felnőttél. Semmi könny!
- Apu... - Elég.
Menned kell.
Sose felejtsd hogy ki vagy és honnan jöttél.
Kislányom.
- Anyu! - Én kicsi Marjim.
Európa kinyílott nekem, de nem úgy ahogy képzeltem.
Az anyu barátja a nála töltött pár nap után
úgy döntött hogy túl kicsi a lakás.
Így talált számomra ágyat egy olyan helyen, ahol nagyon jól megleszek
szerinte.
Hm?
Találtam viszont
egész polcsornyi olyan árut, amelyek országomban már nem léteztek.
Egy ideig
a szupermarketben való sétálás volt a kedvenc időtöltésem.
a kedvenc időtöltésem...
Mindegy is! Kezdett sürgőssé válni hogy új barátokat szerezzek.
A francia iskolában megértettem a többieket
és engem is megértettek.
Van cigid?
Az iskola hírhedtebb diákjai gyorsan elkezdtek érdeklődni irántam.
Ott volt Momo, Thierry, Olivier és Eve.
A nemzetiségem és a történelmünk elkápráztatták őket.
Láttál forradalmat meg háborút is?
- Aha. - Sok halottat láttál?
Ömm... egy párat.
Wow!
Hihetetlen.
Nemsokára a csapat tagjává váltam.
Momóval felfedeztem a közönyösséget,
a kényszerített nihilizmus elvét, és a bécsi alter életet.
Beismerem, az elején egy kicsit nehezen ment.
De aztán, miért ne?
Megpróbáltam meggyőzni magam hogy megtaláltam a helyem.
De más maradtam.
És ami biztosan emlékeztetett rá: az ünnepek.
Fenébe, megint karácsony! Megint látnom kell az egész családot.
Az egész egy amerikai találmány miatt.
A mikulás vörös és fehér...
Egy Coca-cola kabala volt.
Halálra unom magam Monte-Carloban.
Azért Monte-Carlo még jó.
Én apámhoz megyek Brazíliába, na az mekkora szar!
Legalább 13 óra repülés!
Az ünnepek csak cafatok a pórnépnek.
Ha az anarchisták nyertek volna, már nem dolgoznánk.
Minden rendben van, kicsim?
Jól van. Mit csinálsz majd karácsonykor?
Aha.
A barátaival lesz az iskolából. Vigyázz magadra.
Szükséged van valamire?
Hát jó, akkor jó szórakozást. Puszi.
Egyél sok gyümölcsöt és zöldséget.
Ez nálatok így szokás?
Mi?
- Hát ahogy eszel. - Ehetünk a tévé előtt.
Lehet, de nem a lábosból.
Tényleg igaz, hogy az irániaiak milyen alulműveltek.
És az igaz hogy maguk mind prostik voltak?
Oh!
És ezzel elkezdődött a költözködések sora.
Lakásról lakásra vándoroltam.
Eve és az anyukája befogadtak.
Aztán nyolc homokossal éltem.
Azután egy cselédszobában meg egy haveromnál.
Meg haverok haverjainál,
hogy aztán Dr. Schloss asszony villájában kössek ki.
Nyugdíjas filozófiatanár volt.
Így dióhéjban, nem volt normális.
A bér 2000 schilling volt havonta.
- Szereted a kutyákat, igaz? - Igen, igen. Szeretem.
Nézd, Yuki örökbefogadott.
A kutyáknak hatodik érzékük van.
Felismerik a jó embereket.
Eldöntöttem, hogy jövőre beilleszkedek.
De néha a nyugati kultúra rejtély maradt.
Ja voll! Ja voll!
Szélesítenem kellett a tudásom.
SartrétőI Bakouninig, ZweigtőI Freudig...
Elolvastam mindent, amit tudtam.
De rájöttem, hogy vannak dolgok, amiket sosem értek majd meg.
Hallottad? Azt a rohadt Waldheimet választották meg.
Mindjárt hányok!
Ez már nem maradhat így. Tüntetnünk kell!
Üres locsogás.
Az élet üres.
És ha rájön az ember,
játékokat talál ki, szabályokat...
Baromság! Az élet nem abszurd!
Az emberek az életüket adják a szabadságért!
A bácsikám nem játékból halt meg!
Kibaszott köcsög!
Teljes zűrzavar uralkodott bennem.
Míg én itt biztonságban éltem, a honfitársaim háborút viseltek.
Nem tudtam levetkőzni a bűntudatomat.
Úgy akartam élni, mint egy korombeli lány.
Közelgett a változás ideje.
Pár hónapon belül fiatal nővé értem.
Beköszöntött az újra és újra előtörő rondaság.
Először nőttem 18 centit. Aztán az arcom változott.
Megnyúlt, a jobb szemem nagyobb lett, és követte az állam is.
Majd a jobb kezem lett óriási, aztán a bal lábam.
Az orrom háromszorosára nőtt. Meg a melleim.
Előtűnt a tomporom, visszaállítva a súlypontomat.
Végezetül egy hatalmas májfolt nőtt az orromnál.
Látod, Yuki? Én mondtam. Ez egy kurva!
Mi ez a fos zene?
Csak seggfejek vannak itt.
Bakounin meg akarta szavaztatni a szocialista határozatot.
Nem ott lennénk, ahol vagyunk.
Komolyan?
A kapitalizmus felzabálja a társadalmunkat, nem látod?
Aha, tudom. Hát.. Honnan vagy... Marie-Jeanne?
Jah... én... Franciából.
Hm? Ki nem találtam volna. Tavaly voltam Párizsban.
Bocs, most mennem kell.
Oké... hát, heló.
Szóval francia lettél?
Nagymama, hagyjál.
Csak egy kérdés volt.
Nem tudtam hogy francia vagy.
Azt hiszed olyan könnyű iráninak lenni?
Úgy néznek rám mások mint egy vademberre.
Hogy csak fanatikusok vagyunk, akik csak egymást tudják kaszabolni.
És ez elég ok hogy letagadjad a származásod?
Emlékezz mit mondtam.
Légy őszinte magaddal.
Tudod mit mondott a bátyámnak?
Hogy francia.
- Komolyan. - És elhitte?
Mi? Láttátok az arcát?
- És fel akarta szedni? - Ne izélj már.
Le is lőném magam ha azzal a csúf kiskacsával járna.
Kussoljatok be!
Iráni vagyok és büszke vagyok rá!
Három év után aztán elkezdtem magam jól érezni Ausztriában.
Momo, Thierry, Eve és Olivier otthagyták a sulit.
Új barátaim lettek.
Ott volt mondjuk Brigit, 30 éves hippi, egy öreg gyerek arcával.
Volt egy háza az erdőben ahol bulikat csinált.
Az Állam megvolt nélkülünk. Azok az úgynevezett anarchista találkozók
csak kifogások voltak hogy igyunk, meg virslit zabáljunk.
Az egyik ilyen bulin találkoztam Fernandoval.
Mikor megláttam, rögtön tudtam, hogy ő lesz életem férfija.
Marjane, itt vagy?
Ha!
Aznap este végre megértettem, hála neked.
Feltártad a belsőm.
Ha veled nem működik, egy lánnyal sem fog.
Tudom, most már. Homoszexuális vagyok.
Ha! Olyan jó kimondani.
Köszönöm, Marjane. Köszönöm.
Kérlek.
Esküszöm nem hagyom, hogy elkapjon többet.
Nem hagyom magam!
A szerelem egy közönséges érzés!
De hát 'Life is life', ahogy a lúzerek énekelték.
Egy novemberi reggelen belépett az életembe Markus.
Visszakísérjelek?
Végre megtaláltam a szerelmet.
SemmitőI sem féltem már. A jövő vibrálóan szépnek tűnt.
Markus nagy író akart lenni.
A szobájában olvasott fel részleteket a darabjaiból.
Egyek voltunk.
Vettem pár croissantot!
Oh!
Várj! Ez nem az amire gondolsz!
Marjane, szeretlek!
Szeretlek!
Nem találom a brossom.
Te loptad el!
Hagyjon békén.
Ezt már nem hagyom annyiban!
Kis csitri tolvaj!
Tűnjön a pokolba! Utálom magát!
Magát meg a kurva kutyáját!
Ne beszélj így a kutyámról. Most meg hova mész?
- Ezt nem úszod meg ilyen könnyen. - Tűnjön a faszba!
Rohadt tolvaj! Add vissza a brossomat!
Hívom a rendőrséget! Gyere vissza azonnal!
Hogy lehettem ilyen hülye? Az a barom jól átvert.
Hülye picsa vagyok. Picsa, picsa, picsa!
Hogyan szerethettem bele abba a kis nyálas szarzsákba?
Visszakísérjelek?
Tankolnom kell. Felezzük, jó?
Úgy bűzlött a szája ennek a seggnek mint az ötnapos szarnak!
A fenébe is... mekkora hülye picsa vagyok már?
Rohadtul fáj a szemem!
- Mutasd, szerelmem. - Hagyjál!
Seggfej! Író, a faszt azt!
Mekkora egy szar darab volt!
Annak a nyomoréknak annyi tartása sem volt, hogy az anyja előtt megvédjen.
Ja, Mutter.
Egy gerinctelen alak, igen!
És mindig én vettem a cuccot!
A kis pöcs közben a kocsiban várt.
Le se szarta volna ha letartóztatnak.
Mekkora hülye picsa voltam! Egy hülye picsa!
Az volt az első éjszakám az utcán. Az első a sok közül.
Elvesztettem pár rokonomat a forradalomban.
Túléltem egy háborút.
És majdnem egy szerelmi sztori vitt el.
Hogy vagy?
Felébredsz?
Hát, ez közel volt.
Jó hogy rádtaláltunk. Elég súlyos hörghurutod volt.
Szigorúan tilos rágyújtanod.
- Vezetékneved? - Satrapi.
- Keresztnév? - Marjane.
- Hol laksz? - Iránban.
Iránban?
Telefonálhatok, kérem?
Igen?
- Apu? - Marjane! Te vagy az?
Halálra aggódtuk magunkat ebben a két hónapban!
Apu... Visszamehetek?
- Hát persze. - És nem fogtok kérdéseket feltenni?
Nem, ígérem.
Odaadom anyádnak.
- Marjane? - Anyu, légyszi, ne sírj.
Gyere, gyere haza. Várunk rád.
- Anyu... - Nem fogunk kérdezősködni...
Esküszöm.
Nincs magánál tiltott tárgy?
Disznóhús, alkohol, kártya, zene, film, divatáru, pornó?
Nincs, uram.
Hajtsa lejjebb a fátylát.
Igen, uram.
Elmehet.
Marji az!
- Kislányom... - Nem ismertelek fel.
- Itt vagy. - Megnőttél.
Itt vagy.
Újra láttam az Alborz hegységet. Havazott.
Apám azon gondolkodott hogy feltegye-e a hóláncot a kocsira.
Együtt reggeliztünk, mint régen.
Anyu a kedvenc omlettemet készítette el.
Semmi sem változott, és mégis, tudtam hogy...
semmi sem lesz már a régi. Sok dologról beszélgettünk.
A szüleim tartották a szavukat, és nem kérdeztek semmirőI.
Nem éreztem jól magam de azt hittem, a rémálom már mögöttem van.
A jövő talán fényesebb lesz, ha a háború véget ér.
A háborúnak vége, most már biztos.
De az emberek elfelejtették, miért is folyt a harc nyolc évig.
Hagyd nyugton.
Épp csak most jött!
Nem, nem, anyu. Semmi baj.
A Nyugat mindkét oldalnak adott el fegyvert.
Voltunk olyan hülyék, hogy beszálljunk ebbe az eszeveszett játékba.
Nyolc évi háború a semmiért.
Egymillió halott a semmiért.
Főleg az utolsó napok voltak szörnyűek.
A tűzszünet előtt egy hónappal Irak már naponta bombázta Teheránt.
Mintha a térképrőI is el akarta volna tüntetni.
Épphogy a tűzszünet előtt
a kormány berezelt, mert pár ellenfél Iránba szökött.
Félt a fenyegetéstőI, amit a többezernyi politikai fogoly jelentett.
Szóval az állam úgy döntött, a nehezebb befejezést választja.
Felszólították a foglyaikat
hogy vonják vissza az elképzeléseiket, esküdjenek hűséget a rezsimnek
és hogy üljék le a büntetésüket
különben kivégzik őket.
A legtöbbjüket kivégezték.
Ennyi.
És most az utcák mártírok után vannak elnevezve.
Ennyi maradt a családoknak. Utcanevek.
Ha Teheránban sétálsz,
mintha csak egy temetőben sétálnál.
Hát te tényleg megnőttél!
Nemsokára elkapnád az Jóisten golyóit is.
Nagymama!
Na mesélj.
Milyen volt Bécs?
Hát, az... Másmilyen volt.
Emlékszel Minára?
Hát persze, az unokatesóm.
Megházasodott. Már két gyereke van.
Ugyanolyan hülye mint régen.
És Shila, rá emlékszel?
- Igen. - Megrondult.
Szőrös az arca is. Úgy néz ki mint egy gorilla.
És Mojdehre?
Mindenkire emlékszem.
Hát ő elvált. Kicsi volt a farka.
Legalábbis ezt mondta Shahri. Illetve Mehrinek mondta, és ő nekem.
Nemsokára minddel találkozol.
Jaj ne!
Hát, igen...
Biztos beszélsz már németül.
Igen, egy kicsit.
Tudom hogy kell mondani hogy "Ich liebe dich. "
Bécs Sissi hercegnőre emlékeztet.
Láttad Romy Schneidert?
Marjane... Az égen csillagok ragyognak
te pedig az én szívemben.
Milyen apácaarc! Nem úgy nézel ki mint aki európából jött volna.
Komoly?
Beszélj már egy kicsit. Mesélj valamit.
Nem tudom...
Milyenek a bécsi night clubok?
Hát... nem szórakoztam túl sokat.
- Nem annyira szeretem a night clubokat. - Mi?!
De keféltél?
Hát, igen.
És jó volt?
Attól függ.
Mi? Több pasival is keféltél?
- Menj nővériskolába! - Csináltasd meg az orrod!
Ezt nem lehet kibírni! 40 fok van!
Ki nem állhatom.
Hülye fodrász!
- Nem vagy méltó a fiamhoz! - Oh! Anahita!
Hello!
Marjane épp most ment el.
Rendben, elmondom neki.
Szia.
Ne nézd már azt a tévét! Nem akartad megpróbálni azt a vizsgát?
A legszebb éveidet teszed tönkre.
Menj és találkozz emberekkel!
Mindenki idegesít.
7 millió polgárból
nem lenne egyvalaki akit nem tartanál hülyének?
Ott volt Kia, a gyerekkori barátom, őt látni akartam.
De mikor találkoztunk, megértettem a nagymamám szavait.
Majdnem halott volt.
Kia elment a háborúba.
Elvesztette az egyik kezét és a lábát. Sok időt töltöttem vele.
Még nevettünk is. Utána már az én problémáim is kisebbnek tűntek.
Igen. Neki az egész élete az, ami elcsesződött.
És mégis nevetett rajta.
Hmm.
Csak így lehet elviselni az elviselhetetlent.
De én bármit is ismételgetek magamnak, nem tudom megcsinálni.
Még mindig elviselhetetlen.
Túlontúl rámnehezedik az, amit átéltem, de kinek mesélhetnék róla?
- Érti? - Hmm.
A rokonaim annyit szenvedtek.
Idegen voltam Ausztriában, és itt is azzá váltam.
Értem. A betegségének van neve.
Idegösszeroppanásnak hívják.
De van pár hatékony gyógymód.
Felírok pár gyógyszert.
Nem akarsz velünk jönni? Jót tenne neked egy kis friss levegő.
Nem. Egyedül akarok lenni.
Ne aggódj.
No, lurkó, mit keresel itt?
Hát... meghaltam.
Gyermekem, a te időd nem jött még el.
Tényleg?
Sok mindenen mentél keresztül, lányom.
Most az egyszer igaza van!
Sok dolgod van még. Kelj fel és ragyogj.
Menj és tedd amit tenned kell.
És ne feledd, a harc folytatódik!
Persze, persze. A harc folytatódik.
Rising up Back on the street
Did my time Took my chances
Went the distance Now I'm back on my feet
Just a man and his will to survive
It's the eye of the tiger It's the cream of the fight
Rising up to the challenge of our rival
And the last known survivor Stalks his prey in the night
And he's watching us all in the eye
Of the tiger
Olyan éhes vagyok!
- Nem ettél még? - Diétázik.
- Megbolondultál? - Az unokatestvére megkérte, hogy hozzon neki egy Vogue-t.
Folyton azt olvassa!
Háháá, úgy látszik megcsapta a szeled.
Elég! Elszégyellem magam.
Ma BotticellirőI lesz szó.
Pontosabban a Vénusz születésérőI.
De hívhatjuk...
A Tavasznak is, mint más nagy...
...Botticelli mitológiája az épületekben.
Hé, te! Igen, te!
Min nevetgélsz?
Akarsz fogadni hogy leveszem a fágylamat?
- Aha! - Mennyiben fogadunk?
400 tomán?
Gyerünk!
A kilencvenes évek elejére véget ért a nagy ideálok kora.
A forradalom után a kormány annyi diákot zárt börtönbe
hogy már nem mertünk politikáról beszélni.
És a háború végre mögöttünk volt.
Olyan hevesen kerestük a boldogságot, hogy elfelejtettük,
hogy nem voltunk szabadok.
Nagymama, itt vagy?
Igen, téged kerestelek.
Milyen szépen fel vagy öltözve!
Szerelmes vagy?
Pontosan, most randiztunk.
De jól rám ijesztettek. Körbevettek a forradalmi gárdisták.
Látod hogy ki vagyok festve?
Körbevettek. Aztán eszembe jutott az a pasi aki ott stírölt.
Tudod, milyenek.
Nem tetethettem már hogy védtelen kislány vagyok.
Testvér!
Igen?
Az a férfi erkölcstelen dolgokat mondott nekem.
Hol van? Majd mi befogjuk a pofáját.
Ott.
Ő az!
Hát nem szégyelli magát? Van magának anyja? Lánytestvére?
Jó lenne az magának, ha mi inzultálnánk őket?
Áu!
Nem csináltam semmit! Anyámra esküszöm!
És mit csináltak vele?
Elvitték.
És szerinted ez vicces?
Igen, te nem?
Szerintem egy rohadt kis kurva vagy! Ezt gondolom.
Nem volt más választásom!
Dehogynem volt!
Mindenkinek van választása.
Mindenkinek mindig van választása.
A nagyapád azért ült börtönben mert az ártatlanokat védte.
És Anouche bácsikád!
Elfelejtetted ő miért halt meg?
Mit tanítottam neked?
Becsület!
Ismeri még ezt a szót, kisasszony?
Szégyelld magad!
Nő a táskával!
Azonnal álljon meg! Nő a táskával!
Álljon meg, azonnal! Hé! Álljon meg!
Miért futott, asszonyom?
Elkések.
Nem futhat így.
Futás közben erkölcstelenül mozog a hátsója.
Akkor ne nézze a seggemet!
Francba! Bárhonnan is nézzük, ugyanazt látjuk!
Anatómiaóra, a nagy fenét.
Az egyetlen dolog, ami kilátszik, az a nagy orra.
Minden tanuló azonnal menjen a központi épületbe.
A hiányzók
kéthetes felfüggesztést kapnak.
Helyesen kell viselkednünk.
A forradalom virágai mártírjaink vérébőI nőttek.
Az erkölcstelen viselkedés olyan, mintha mártírjaink vérén taposnánk.
Így megkérnék minden fiatal lányt hogy
szorosabbra húzott nadrágot és hosszabb fátylat viseljen.
A hajat teljesen el kell fedni, és tilos bármiféle arcfesték.
Van valakinek kérdése?
Ha nem, az előadásnak vége. Igen?
A fátylunk túl rövid, a nadrágunk erkölcstelen,
túl sok arcfestéket viselünk, satöbbi.
Sok időt töltök a műhelyben.
Szabadon kell mozognom hogy jól tudjak rajzolni.
A hosszabb fátyol ezt megnehezíti.
A nadrágunk hatékonyan elrejti az alakunkat.
Tudva, hogy ezek a nadrágok divatosak,
a vallás az erkölcsünket védi,
vagy egyszerűen csak divatellenes?
Rólunk beszéltek folyton, míg testvéreiteknek...
a legkülönfélébb ruhákat és hajviseleteket hordják.
Néha még az alsójuk is kilátszik.
Miért van az, hogy nőként
rájuk tekintve nem érezhetek semmit
míg egy férfi szabadon felizgulhat a rövidebb fátylam miatt?
Nagyszerű. Mintha csak levágtad volna a kis tökeiket.
Vedd le azt a rohadt fátylat. Klausztrofóbiás leszek tőle.
Én lassan megszokom.
Sohase szokd meg.
A félelem az, amitőI elvesztjük az öntudatunkat.
Ráadásul gyáva emberré változtat.
De neked volt bátorságod.
Büszke vagyok rád.
- El akarok menni. - És hova mennél?
Amerikába, Európába.
Európába, hova?
Nem bírok már itt élni.
És mi lesz velünk?
Te jönnél velem.
- De én nem akarok elmenni. - Azért, mert még mindig nosztalgiázol.
Előbb vagy utóbb az emberek elundorodnak tőled.
Ha meghalsz nyugaton, senkit sem érdekel.
Ne aggódj.
Majd megoldjuk.
Milyen a kapcsolata vele?
Jó.
Felhívjuk a szüleit.
Fizetnek, vagy jön a korbácsolás.
Amikor az anyád és én voltunk 15 évesek, kézenfogva szoktunk járkálni.
Oh la la!
Pedig ebben az országban éltünk.
De tudod, most ilyen a helyzet.
Óvatosnak kell lennetek.
Talán jobb lenne, ha nem látnának ezután az utcán.
Ez most már tényleg elviselhetetlen. Nem mehetünk sehová.
Mintha rabok lennénk. Ez nem élet!
Jah... Csak a házasság maradt.
Szóval?
- Sírtál, anyu? - Nem.
Mindig azt akartam, független legyél, tanult, meg kultúrált.
És most megházasodsz 21 évesen!
Azt akarom hogy itthagyd Iránt, légy tényleg szabad!
Jól vagyok.
Bízz bennem. Tudom, mit csinálok.
- Láttad a kocsikulcsokat? - Huh?
Itt hagytam őket.
Mittudom én.
Hát itt voltak..
Már semmi közös nincs bennünk.
De hát nekünk ti vagytok az ideális pár!
Ideális pár, a fenét.
Mi van? Kell a képem?
Seggfej!
De hát nemrég azt mondtad, hogy szereted.
Azt sosem tudhatod...
amíg nem éltek egy fedél alatt.
Mit akarsz csinálni?
Nem tudom.
A húgom tavaly hagyta el a férjét.
Amint elvált,
minden férfi vele akart szexelni.
Leszólította a hentes.
Aztán a pék, meg a zöldséges.
Még a koldusok is.
A férfiak mind azt hiszik hogy ellenállhatatlanok
és hogy egy elvált nő mindenbe belemegy, mert már nem szűz.
Maradj a férjednél, ameddig csak tudsz.
Mi baja magának?
Ne hozd magad ilyen helyzetbe!
Bocsáss meg.
Most mire ez a siránkozás?
Nagymama!
Olyan szörnyű!
Mi olyan szörnyű?
Azt hiszem hogy... hogy már nem szeretem Rezát.
Azt hiszem szakítunk.
Szóval ez az a szörnyűség?
Azt hittem meghalt valaki!
Azt se tudod mit beszélsz. Nekem már szívproblémáim vannak.
Aztán meg így idejössz nekem!
Az a sok könny, egy szimpla válás miatt!
Na figyelj rám jól.
Én is megtettem, 55 éve.
Akkoriban senki sem szokott elválni.
De tudtam hogy boldogabb leszek egyedül anélkül a sok átkozott nyűg nélkül!
De...
Semmi de!
Az első házasság csak fércmunka a másodikhoz!
Majd legközelebb jobb lesz.
Azért sírsz, mert tévedtél.
Nehéz elfogadni a saját hibáidat, ugye?
Hol voltál?
Már nagyon aggódtam.
Nima meghalt.
Mi? Micsoda?
Nima meghalt.
Elhagylak.
Eljött az idő, hogy elmenjek.
Úgy döntöttem Franciaországba indulok.
3 hónapig kellett várnom az útlevelemre.
Nagymamával elmentünk a Kaszpi-tengerhez
ahol teleszívtam a tüdőm azzal a különleges levegővel.
Olyannal, amilyen sehol másutt nincs.
Aztán megígértem nagypapának hogy büszke lesz majd rám.
Elmentem a börtön mögé
ahol Anouche bácsikám nyugodott,
valahol, több ezer ártatlan között.
Megígértem, hogy megpróbálok őszinte lenni magamhoz, amennyire csak tudok.
És egy nap eljött az óra, mikor indulnom kellett.
Apám sírt, mint mindig.
Örökre elmész. Már szabad nő vagy.
A ma Iránja nem neked való.
Megtiltom hogy visszagyere.
Igen, anya. Nagymama!
Édes kislányom!
Sohasem láttam többé a nagymamám.
Egy kicsivel később halt meg.
A szabadságnak mindig megvan az ára.
Eh, milyen szar idő!
Honnan is jött maga?
Iránból.
Nagymama, mindig olyan jó a szagod. MitőI van?
Jázminvirágokat szedek minden reggel
és a melltartómba teszem őket.
Így mindig jó lesz az illatom.
Tyű! De szuper!